Hva sier han?
Djinns har ventet i mange år på den som skal befri dem fra gudene.
Han sier at han ikke er venn med mennesker.
Men vi kan bare hjelpe Persevs sammen.
Draco... Se.
Sammen.
Han er ikke klar enda. Kanskje han er en halvgud, men han er uansett dødelig.
- Går det bedre? - Litt.
Stoltheten din dreper mennene mine, bruk gavene du fikk.
- Gavene er en felle! - Jeg bryr meg ikke!
Nei! Jeg bruker verken sverdet eller noe annet de gir meg!
Så vi skal bare fortsette å dø.
Jeg kan ikke bli som dem.
Hvis jeg skal gjøre dette, gjør jeg det som et menneske.
- Men du er ikke bare et menneske. - Jeg velger å være det.
- Et menneske klarer ikke dette. - Ifølge hvem? Gudene?
Hvis jeg hadde gavene dine...
Når du trenger sverdet ditt, er den i baggen min.
De rir på dem.
De forsøker bare å drepe oss, jeg hopper ikke på den.
Strålende. Hva venter dere på?
Nåvel, vi må ta igjen tiden vi har mistet.
- Vi tjener inn tid. - Ikke nok.
- Solformørkelsen nærmer seg. - Hvor nærme er vi de nordre fjellene?
Det tar to dager før vi når heksene.
- Jeg føler meg ille over dette. - Tro meg, det er bedre på en enn i en.
- Hvorfor ler du aldri? - Når jeg spytter gudene i øynene...
...da skal jeg le.
- Hva er dette for et sted? - "The Garden of Stygia".
Det er her Kraken beseiret titanerne.
Sånn her ville Argos se ut om vi mislykkes.
Hvert steg vi tar er en fornærmelse mot gudene.
Spør bare om det du trenger å vite, ingenting mer.
Selvfølgelig.
- Besøkere! - Hvem er det?
- Jeg har øyet. - Hvem er det?
Hvem er det?
- Nei, Persevs. - Vi har ikke kommet hit for å slåss.
- Vi har bare et spørsmål. - Persevs, sønn av Zevs.
Kjøttet av en Gud.
Heks!
Rolig...
Gammelt kjøtt, damer.
- Hvem av dere skal svare på spørsmålet mitt? - Du vil vite hvordan du skal drepe Kraken.
- Det stemmer. - En bortkastet reise.
- Kraken frykter ingen våpen. - Den må ha en svakhet.
- Kanskje... - Den kunnskapen krever betaling!
- Ofre! - Ofre!
Øyet!
- Slipp ham! - Nei!
- Gjør det! - Du ville ikke våge!
- Vi kan ikke se svaret uten øyet. - Slipp ham!
Svar nå på spørsmålet!
Hvordan dreper vi Kraken?
Det fins en løsning, men den er umulig.
Gorgonen Medusa.
Alt av kjøtt drepes av blikket hennes.
Fengselet hennes ligger ved elven Styx ved kanten av underjorden.
Hun gjør ingen nytte mot Kraken. Vi kan ikke kontrollere henne.
- Da tar vi hodet hennes. - Smart gutt.
Øyet nå, gi oss øyet.
Vent, det er mer. Vil du ikke vite mer?
Nei, Persevs.
- Fortell ham det! - Hva?
Reisen deres kommer ikke til å slutte vel.
Skjebnen har talt.
Du kommer til å dø, sønn av Zevs.
- Det er en løgn... Kom. - Det skrevne er historie.
Persevs...du kommer til å dø.
- Hvorfor forlater Djinns oss? - De tror at vi kommer til å dø.
Det er profetien.
Hvem er du?
Du kan kalle meg...far.
- Om du vil. - Min far er død. Han ble drept av en Gud.
Et ulykkelig offer i krigen som menneskene selv startet.
Menneskene myrdet ikke familien min, din bror gjorde det.
Du hørte heksenes profeti, du beseirer ikke Kraken, enda mindre Hades.
Fortsetter dere denne reisen kommer du til å dø, og Argos faller likevel.
- Hvorfor er du her om du er så sikker? - For å tilby deg et fristed.
Ditt blod er mitt, Persevs, og det gjør deg til en Gud.
På tide å komme til Olympus og starte å leve som en.
Jeg dør heller, enn å leve som en Gud.
Din dumme gutt, menneskenes eksistens er en gave av min nåde.
For å ha skapt menneskene, vet du ikke mye om oss.
Vi lever, vi slåss og vi dør for hverandre.
Ikke for dere.
Si til Hades at vi snart ses.
- Du får ikke dette tilbudet igjen. - Bra.
- For jeg hater å nekte deg to ganger. - Persevs...
Vent.
Det er dyrt dit du skal.
Kucuk skapte dette skjoldet av Scorpioch.
Sterkere og lettere enn noe metall. En veldig sjelden og høykvalitativ sak.
Vi kan slåss hvor som helst...
...men ikke i underjorden.
Lykke til, fisker.
Dere hørte hva heksene sa.
Men vi kan bevise at de tar feil.
Jeg trenger deres hjelp.
Det var ikke gudene som reddet meg der oppe.
Hvis du tror at vi har en sjanse.
Jeg har aldri likt Argos så mye uansett.
Jeg kan veien.
Da går vi til underjorden... og dreper Medusa.
- Nå da? - Vi venter på Charon.
- Charon kjører bare de døde. - Noen frivillige?
Vi svømmer.
En bestikkelse for fergemannen.
- Hva skjer når vi kommer dit? - Enda et beist å drepe.
Et beist? Medusa var vakker en gang.
Så vakker, at hun fristet Poseidon. Når han kom til henne...
...løp hun til Athenes tempel med troen at gudinnen skulle beskytte henne.
Det gjorde hun ikke.
Poseidon tok henne på det kalde gulvet.
Hun bad til Athene for trøst, men gudinnen kjente ikke noe annet en avsky.
Hun så til at ingen noensinne ville ha Medusa igjen.
En titt på den skapningen hun hadde blitt, skulle forvandle alt levende til stein.
Jeg kan ikke hjelpe deg der, en forbannelse hindrer meg.
Det var Athenes lille trøst til Medusa, sånn at hun aldri kunne skade en kvinne.
Bare menn er tillatt i templet.
Men ingen mann har noensinne klart seg.
Medusa fikk en hale og det er sånn hun bruker den.
Hør.
Hør musklene hennes kalle på deg. Kjenn lukten av huden hennes.
Kjenn sulten hennes i magen din.
Medusa hadde drept deg to ganger nå.
Tror du hun gir deg hodet sitt? Hun kommer ikke til å være nådig.
Ett blikk i øynene hennes og du blir forvandlet til stein.
Bra.
- Jeg forsøker å ikke nyte dette. - Jeg forsøker å hjelpe deg med å overleve.
Ikke se på meg!
Ro ned raseriet.
Vi er nær Medusas tilholdssted.
Jeg trodde aldri jeg kunne ta meg hit.
Hvem har du mistet?
Min datter.
Bortført på sin sekstende fødselsdag.
Slept ned hit.
Jeg har en følelse av at jeg snart får se henne.
Du tok oss så langt, nå fullfører vi dette.
- Hvor mange mynter fikk du, Persevs? - Bara en.
Jeg har bare kjent en stor mann i mitt liv.
Min far.
Nå kjenner jeg ytterligere fire.
Og en kvinne.
Og hva i helvete du nå er.
Jeg vet at vi alle er redde.
Men min far sa til meg: "En dag må noen ta stilling."
"En dag må noen si at det holder."
Dette kan være den dagen.
Stol på sinnet deres og ikke se den kjerringa i øynene!
- Det gir ingen tillit akkurat. - Stille.
Hør... Eusebios, hold øynene ned.
Da er tiden inne!
Solon!
Fortsett!
Ta henne fra siden.
- Draco... - Sett i gang!
Eusebios, følg meg!
Hold ut!
Eusebios...
Husk hva Persevs sa.
Se ned!
Nei, Ixas...
Se ned.
Hvor er du?
Eusebios...
Løp!
Vent her.
Jeg skal lure henne ut.
Gjør deg klar!
Nå!
Nå må dere sammen!
La dem få vite at menneskene gjorde dette.
Bare du og jeg, sønn av Zevs.
Persevs...
Ikke bli en av dem.
Jeg er her, Io.
Det er ikke tid.
Solformørkelsen...
Du må gå før det er for sent.
Jeg går ingensteder.
Min skjebne er sikker, men Argos ligger fortsatt i dine hender.
Du har vært der i hele mitt liv.
Du har aldri forlatt meg.
Jeg kan ikke forlate deg.
Denne delen av reisen må du gjøre alene.
Persevs, du er ikke bare en del menneske og en del Gud...
Du er den beste av begge.
Alt kommer til å ordne seg.
Bror...
Det er på tide for de dødelige å betale!
Barnet mitt venter på å fullføre din vilje.
Forlat oss.
Slipp Kraken!
Kraken kommer nå!
Våre lidelser slutter når udyret er mettet.
Tar det oss...
...eller kommer det til å ta Andromeda?
Det er mitt navn de roper.
Dette får ikke fortsette...
Se! Kraken kommer!
Andromeda!
Hades, vi ofrer vår prinsesse i ditt navn.
Det kommer, brødre og søstre!
Argos har falt.
Kjenner du deg sterkere, bror?
Du trodde at Kraken ville få dem til å be for deg.
Men Kraken er barnet mitt.
- Den forsørger bare meg. - Jeg styrer Olympus.
- Husk hvem du tjener! - Jeg tjener meg selv.
Det har jeg gjort, siden du lurte meg.
Du sendte meg til underjorden for å bli hatet, mens du badet i deres kjærlighet.
- Vi trenger menneskenes kjærlighet. - Nei, du trenger det.
Jeg overlever på deres frykt. Din regjeringstid er over, bror Zevs.
Se på mens min velsignede hevner sluker deres håp-
-og til slutt... kommer du til å kjenne min smerte.
Det fins fortsatt en halvgud i Argos, bror.
Persevs...
Posen! Kom igjen!
Hei, fiskeren.
Nei!
Jeg er en Gud. Jeg kommer til å leve for alltid.
Men ikke her.
Båtene kommer for å hente oss.
For å hente deg, ikke meg.
Du blir ikke, eller hva?
- Argos trenger en hersker, Persevs. - Jeg kan ikke være en konge.
Jeg tjener deg bedre som en mann. Jeg skal gi dem en bra dronning.
Olympus skylder deg evig takknemlighet.
- Akkurat som jeg. - Hades lever.
- Han er igjen tilbake i underjorden. - Venter på sin tid, uten tvil.
Venter på at menneskene blir svekket, og med deres svakhet blir han sterkere.
Det er menneskene som har nøkkelen til Hades' oppgang.
Da får vi se ham igjen.
Ja. Men nå vet verden at en mann kan stoppe ham.
Naturligvis hadde du litt hjelp. Et sverd, Pegasus.
Jeg ville at menneskene skulle dyrke oss igjen, men ikke på bekostning av en sønn.
Det er nesten menneskelig av deg.
Jeg antar at du ikke vil tenke på angående din plass som en av oss?
Jeg har alt jeg trenger her.
Kanskje du ikke vil bli en Gud, Persevs.
Men etter dine bedrifter, kommer menneskene til å avgude deg.
Vær snille mot dem. Vær bedre enn det vi var.
Og om du insisterer på å fortsette med denne menneskelige eksistensen...
...skal du ikke få gjøre det alene.
Du er tross alt Zevs sønn!
Oversettelse: Brow
- www.Undertekster.no - - Norsub.com - - Fxgundertekster.weebly.com -